A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, jellemzői
A bukázósas egy közepes méretű ragadozómadár, a vágómadárfélék (Accipitridae) családjába tartozik. Gyakran rokonnak tekintik a kígyóvadász sasokkal, és velük együtt a Circaetinae alcsaládba sorolják.
Mérete és testfelépítése:
- Testhossza 55-61 cm között változik, szárnyfesztávolsága 150-170 cm.
- A hím kisebb a tojónál, súlya 1,2-1,7 kg, míg a tojóé 1,7-2,2 kg.
- Széles, lekerekített szárnyakkal és rövid farokkal rendelkezik.
- Lábai erősek, sárga karmokkal.
Tollazat színezete:
- A fiatal madarak egységesen sötétbarnák.
- A felnőtt madarak főként feketék, élénkpiros arccal és lábakkal.
- A hasuk fehér, a szárnyuk alja pedig fehér, fekete szegéllyel.
- A nemek közötti különbség a repülés során a legfeltűnőbb: a hímnek szélesebb a fekete sáv a fehér szárny alján, mint a tojónak.
Csőr és lábak:
- Csőre erős, fekete, kampós hegyben végződik.
- Lábai erősek, sárga karmokkal, melyekkel zsákmányát fogja.
Szárnyak és repülés:
- Széles, lekerekített szárnyaival erőteljes, siklórepülést végez.
- Gyakran tartózkodik a levegőben, és hosszasan képes keringeni a táplálékforrásai felett.
- Repülése jellegzetes, ingadozó mozgással jellemezhető.
Várható élettartama:
- Fogságban akár 30 évet is megélhet.
- Vadonban a várható élettartama kevesebb, 15-20 év körül mozog.
Ezen kívül:
- A bukázósas Afrika szubszaharai területein és az Arab-félsziget déli részén honos.
- Nyílt élőhelyeket kedvel, mint a szavanna, a ritkás erdők és a bozótosok.
- Opportunista ragadozó, apró emlősökre, hüllőkre, kétéltűekre és rovarokra vadászik.
- Gyakran az első ragadozók közé tartozik, amelyek egy tetemen megjelennek.
- A bukázósas nem fenyegetett faj, de élőhelyének elvesztése és a peszticidek használata veszélyt jelenthet rájuk.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas.jpg)
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) elterjedése, előfordulása
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) Afrika szubszaharai területein és az Arab-félsziget déli részén honos. Elsősorban nyílt élőhelyeket kedvel, mint a szavanna, a ritkás erdők és a bozótosok.
Azonban a sűrű trópusi esőerdőket és a túlzottan nyílt síkságokat kerüli.
Íme néhány példa a bukázósas elterjedési területére:
- Kelet-Afrika: Tanzánia, Kenya, Etiópia, Szomália, Eritrea, Dél-Szudán, Uganda, Ruanda, Burundi
- Dél-Afrika: Botswana, Zimbabwe, Namíbia, Dél-Afrika, Mozambik, Szváziföld, Lesotho
- Nyugat-Afrika: Angola, Zambia, Malawi, Kongói Demokratikus Köztársaság, Közép-Afrikai Köztársaság, Kamerun, Gabon, Csád
- Nyugat-Afrika: Nigéria, Benin, Togo, Ghána, Elefántcsontpart, Libéria, Sierra Leone, Guinea, Bissau-Guinea
- Kelet-Afrika: Madagaszkár, Komorok
- Arab-félsziget: Jemen, Szaudí-Arábia, Omán
A bukázósas nem vándormadár, egész évben az élőhelyén marad.
Fontos megjegyezni, hogy a bukázósas állományok elterjedése az élőhelyek változásaitól és a táplálékforrások elérhetőségétől függően változhat.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas-1.jpg)
Rendszertani besorolása
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) a madarak osztályába (Aves), azon belül a vágómadárfélék (Accipitridae) családjába tartozik. A családhoz olyan ismert ragadozómadarak tartoznak, mint a héja, a karvaly, a kék vércse és a sas.
A bukázósast a Circaetinae alcsaládba sorolják, melynek tagjai Afrika, Ázsia és Dél-Európa szubtrópusi és trópusi területein élnek. Az alcsalád más tagjaihoz hasonlóan a bukázósas is közepes méretű ragadozómadár, melynek jellegzetessége a rövid farok, a széles szárnyak és a hosszú, karmos lábak.
A bukázósas tudományos neve, a Terathopius ecaudatus, görög és latin szavakból ered. A „Terathopius” jelentése „szörnyeteg”, ami utalhat a madár szokatlan külsejére, rövid farkára és hosszú lábára. Az „ecaudatus” latin szó jelentése „faroktalan”, ami a madár rövid farkára utal.
Szint | Taxon | Megjegyzés |
---|---|---|
Rend | Vágómadár-alakúak (Accipitriformes) | |
Család | Vágómadárfélék (Accipitridae) | A vágómadárfélék családja a ragadozó madarak egyik legnagyobb és legváltozatosabb családja, melybe a sasok, héják, karvalyok, ölyvek és más ragadozó madarak tartoznak. |
Alcsalád | Circaetinae (Kígyóvadász sasok) | A Circaetinae alcsaládba a kígyóvadász sasok és a bukázósasok tartoznak, melyek közeli rokonságban állnak egymással. |
Nemzetség | Terathopius | A bukázósasok egyetlen nemzetsége. |
Faj | Terathopius ecaudatus | A bukázósas faj tudományos neve. |
A bukázósasnak két alfaja ismert:
- Terathopius ecaudatus ecaudatus: Ez az alfaj Afrika szubszaharai területein és az Arab-félsziget déli részén honos.
- Terathopius ecaudatus intermedius: Ez az alfaj Madagaszkáron és a Komorokon fordul elő.
A két alfaj között apró morfológiai különbségek figyelhetők meg, de a viselkedésük és az élőhelyük megegyezik.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas-2.jpg)
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) életmódja
Társas élet:
- A bukázósas monogám faj, azaz egy párra alakít ki tartós köteléket a költési időszakon kívül is.
- A párok közösen védik territóriumukat és gondoskodnak a fiókákról.
- Gyakran egymás mellett ülnek a fákon, és kölcsönösen tisztítják egymás tollazatát.
- Aggresszívan védik territóriumukat más ragadozó madaraktól, mint a karvalyoktól és a héjáktól.
Szociális viselkedés:
- A bukázósasok általában magányosak, de a táplálkozási helyeken vagy a költési területen kisebb csoportokba is összeverődhetnek.
- Néha együtt vadásznak, és megosztják a zsákmányt.
- A párok között erős kötelék alakul ki, melyet látványos násztáncokkal is kifejeznek.
Mozgás:
- A bukázósas kiváló repülő, képes hosszasan siklani a levegőben.
- Gyakran tartózkodik a levegőben, és messziről figyeli a táplálékforrásokat.
- Ügyesen vadászik a fák között, és a zsákmányát a levegőben is képes megfogni.
- Földön is mozogni tud, de ezt kevesebbet teszi.
Territórium:
- A bukázósasok nagy territóriumokat foglalnak el, melyek mérete 10-20 km² között változhat.
- A territórium mérete a táplálékforrások bőségétől függ.
- A párok agresszívan védik territóriumukat más ragadozó madaraktól.
Alkalmazkodó képességek:
- A bukázósasok rendkívül alkalmazkodóképesek, és különböző élőhelyeken képesek megélni.
- Megtalálhatók szavannán, ritkás erdőkben, bozótosokban és mezőgazdasági területeken is.
- Különféle táplálékforrásokkal táplálkoznak, ami segít nekik alkalmazkodni a változó környezeti feltételekhez.
Veszélyeztetettség:
- A bukázósas nem fenyegetett faj, de élőhelyének elvesztése és a peszticidek használata veszélyt jelenthet rájuk.
- Fontos megőrizni a bukázósasok természetes élőhelyeit és csökkenteni a peszticidek használatát a faj megőrzése érdekében.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas-3.jpg)
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) táplálkozása
Jellemzői:
- A bukázósas opportunista ragadozó, azaz bármilyen apró állatot elfogyaszt, amit csak megtalál.
- Erős csőrével és éles karmaival képes megölni és feldarabolni a zsákmányát.
- Gyors és agilis vadász, mely a levegőben és a földön is képes zsákmányt fogni.
Táplálékforrások:
- A bukázósas elsődleges táplálékforrásai a hüllők, főként a kígyók és a gyíkok.
- Ezen kívül emlősökre, kétéltűekre és rovarokra is vadászik.
- Gyakran az első ragadozók közé tartozik, amelyek egy tetemen megjelennek.
Táplálkozási szokások:
- A bukázósas nappali ragadozó, és a nap folyamán vadászik.
- Gyakran tartózkodik a levegőben, és messziről figyeli a táplálékforrásokat.
- Amikor zsákmányt lát, gyorsan lecsap rá, és a csőrével vagy a karmaival fogja meg.
- A zsákmányt a fészekbe viszi, ahol elfogyasztja vagy megosztja a fiókákkal.
Táplálkozását befolyásoló tényezők:
- A bukázósas táplálkozását a táplálékforrások bősége és elérhetősége befolyásolja.
- Szárazság idején, amikor kevesebb a hüllő, a bukázósas más táplálékforrásokhoz fordulhat, mint például emlősökhöz vagy rovarokhoz.
- A ragadozók, mint a leopárdok és a hiénák is befolyásolhatják a bukázósas táplálkozását, ha ellopják a zsákmányát.
Fontos szerepe az ökoszisztémában:
- A bukázósas fontos szerepet játszik az ökoszisztémában a hüllőpopulációk szabályozásában.
- Segít megelőzni a hüllőállományok túlszaporodását, ami kárt okozhat a növény- és állatvilágban.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas-4.jpg)
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) fészkelőhelye
Elhelyezkedés:
- A bukázósasok magas fákon fészkelnek, nyílt területeken, szavannán, ritkás erdőkben és bozótosokban.
- Kedvelik a magányos fákat, melyek távol helyezkednek el más fészektől.
- Gyakran fészkelnek természetvédelmi területeken, de előfordulhatnak mezőgazdasági területeken is.
Fészek jellemzői:
- A fészket gallyakból és ágakból építik, melyeket fűvel és levelekkel bélelnek ki.
- A fészek mérete 60-90 cm átmérőjű és 30-40 cm mély lehet.
- A fészket mindkét szülő közösen építi.
Környezet:
- A bukázósasok fészkelőhelyének környezete nyílt és zavartalan kell legyen.
- Fontos, hogy a fészek közelében elegendő táplálékforrás legyen.
- A bukázósasok érzékenyek a zajra és a zavarásra, ezért fontos, hogy a fészkelőhelyeket megvédjék az emberi tevékenységektől.
Fészeképítés:
- A fészeképítés a költési szezon kezdete előtt, novemberben vagy decemberben kezdődik.
- A fészek építése általában 2-3 hétig tart.
- A fészket mindkét szülő közösen építi.
Tojásrakás:
- A tojó általában 1-2 tojást rak le.
- A tojások fehérek, barna foltokkal.
- A tojások keltetési ideje 35-40 nap.
- Mindkét szülő kotlik a tojáson.
Veszélyeztető tényezők:
- A bukázósasok fészkelőhelyeit számos veszély fenyegeti, mint az élőhely elvesztése, a fakivágás, a peszticidek használata és a ragadozók, mint a leopárdok és a hiénák.
Mit tehetünk fészkelőhelyeinek védelméért?
- Támogassuk a természetvédelmi területeket, ahol a bukázósasok fészkelnek.
- Vessünk fel tiltakozást a fakivágás ellen a bukázósasok fészkelőhelyein.
- Támogassunk olyan mezőgazdasági gyakorlatokat, amelyek nem használnak peszticideket.
- Növeljük a tudatosságot a bukázósasok fészkelőhelyeinek védelmének fontosságáról.
![A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása](https://madarinfo.hu/wp-content/uploads/2024/04/bukazosas-5.jpg)
Szaporodása
Párzási időszak:
- A bukázósasok monogám faj, azaz egy párra alakít ki tartós köteléket a költési időszakon kívül is.
- A párok közösen védik territóriumukat és gondoskodnak a fiókákról.
- A párzási időszak novemberben vagy decemberben kezdődik, és februárban vagy márciusban ér véget.
Fészkelés:
- A fészket magas fákra építik, nyílt területeken, szavannán, ritkás erdőkben és bozótosokban.
- A fészket gallyakból és ágakból építik, melyeket fűvel és levelekkel bélelnek ki.
- A fészek építése általában 2-3 hétig tart.
- A fészket mindkét szülő közösen építi.
Szaporodási szokások:
- A tojó általában 1-2 tojást rak le.
- A tojások fehérek, barna foltokkal.
- A tojások keltetési ideje 35-40 nap.
- Mindkét szülő kotlik a tojáson.
- A kikelt fiókák 5-6 hetes korukra válnak röpképesek.
- A fiókákat mindkét szülő táplálja, amíg el nem érik a ivarérettséget.
- A bukázósasok ivarérettséget 3-4 éves korukra érik el.
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) fiókái
Jellemzői:
- A bukázósas fiókái aprók és tehetetlenek, amikor kikelnek.
- Testük fehér pelyhekkel van borítva, csőrük és karmaik pedig még puhák.
- Szemeik nyitva vannak, de még nem látnak jól.
- A fiókák csak 5-6 hetes korukra válnak röpképesek.
Kikelés és kezdeti fejlődés:
- A tojások kikelési ideje 35-40 nap.
- Mindkét szülő kotlik a tojáson, és a fiókák kikelése után is közösen gondoskodik róluk.
- Az első napokban a fiókák csak a szülők testmelegétől függnek.
- A szülők apró ételmorzsákkal etetik a fiókákat, melyeket a csőrük végén hordoznak.
Etetés és gondozás:
- A fiókákat mindkét szülő táplálja, amíg el nem érik a ivarérettséget.
- A szülők a fészekbe hordják a zsákmányt, melyet a fiókák a csőrükből kapnak.
- A fiókák gyorsan fejlődnek, és 5-6 hetes korukra már képesek maguk is táplálkozni.
- A szülők megtanítják a fiókákat vadászni és fészket építeni.
Kirepülés és elhagyás:
- A fiókák 5-6 hetes korukra válnak röpképesek.
- Ekkor elkezdik elhagyni a fészket, és rövidebb repüléseket végeznek a szülők felügyelete alatt.
- A fiókák 8-10 hetes korukra már teljesen önállóak, és elhagyják a szülőket.
Ismertebb betegségei lehetnek
A bukázósasnak, mint minden vadon élő állatnak, számos betegsége lehet. A leggyakoribbak közé tartoznak a bakteriális és vírusos fertőzések, a paraziták okozta betegségek, a mérgezés és a sérülések.
Bakteriális és vírusos fertőzések:
- A bukázósasok fogékonyak a baktériumok és vírusok által okozott fertőzésekre, amelyeket a táplálékukkal, a vízzel vagy a talajjal érintkezve kaphatnak el.
- Ezek a fertőzések légúti megbetegedéseket, emésztőrendszeri problémákat és más tüneteket okozhatnak.
- Néhány fertőzés súlyos lehet, és akár a bukázósas halálát is okozhatja.
Paraziták okozta betegségek:
- A bukázósasok belső és külső parazitáknak is gazdái lehetnek, mint például a férgek, a kullancsok és a tetvek.
- Ezek a paraziták vérszegénységet, gyengeséget és más problémákat okozhatnak.
- Súlyos esetekben a paraziták okozta betegségek halálosak is lehetnek.
Mérgezés:
- A bukázósasok mérgezést szenvedhetnek, ha olyan táplálékot fogyasztanak, ami mérgező anyagokat tartalmaz, mint például peszticideket vagy rágcsálóirtó szereket.
- A mérgezés tünetei közé tartozhat a hányás, hasmenés, görcsök és bénulás.
- A súlyos mérgezés halálos lehet.
Sérülések:
- A bukázósasok sérüléseket szenvedhetnek ragadozók támadásai, autóbalesetek, elektromos vezetékekkel való érintkezés vagy más balesetek következtében.
- A sérülések súlyosságától függően a bukázósas felépülhet, vagy elpusztulhat.
Fontos megjegyezni, hogy ez nem egy kimerítő lista a bukázósasok betegségeiről. A bukázósasok más betegségeket is kaphatnak, és a betegségek tünetei és súlyossága egyénenként változhatnak.
A bukázósasok védelme érdekében fontos, hogy megvédjük őket a fertőzésektől, a parazitáktól, a mérgezéstől és a sérülésektől. Ezt úgy tehetjük meg, ha:
- Csökkentjük a peszticidek és más vegyszerek használatát.
- Megvédünk a bukázósasokat a ragadozóktól.
- Óvatosak vagyunk a vadon élő állatokkal való érintkezéskor.
- Támogatjuk a bukázósasok élőhelyének megőrzését.
Lehetséges ellenfelei, ellenségei
A bukázósasnak, mint minden vadon élő állatnak, számos ellenfele és ellensége lehet. A leggyakoribbak közé tartoznak a ragadozók, a versengő fajok és az emberek.
Ragadozók:
- A bukázósas ragadozói közé tartoznak a nagyobb ragadozó madarak, mint a leopárdok, a hiénák, a sasok és a karvalyok.
- Ezek a ragadozók megölhetik a bukázósasokat és ellophatják a zsákmányukat.
- A bukázósasok fiókái különösen kiszolgáltatottak a ragadozókkal szemben.
Versengő fajok:
- A bukázósasok versengnek más ragadozó madarakkal, mint a karvalyok és a héják, a táplálékért és a területért.
- Ez a verseny agresszív viselkedéshez és akár harcokhoz is vezethet.
Emberek:
- Az emberek a bukázósasok legnagyobb veszélyét jelentik.
- A bukázósasok élőhelyének elvesztése, a vadászat és a mérgezés mind komoly fenyegetést jelent a fajra.
- Ezenkívül az emberek által okozott zavarás is negatívan befolyásolhatja a bukázósasok szaporodását és táplálkozását.
Fontos megjegyezni, hogy ez nem egy kimerítő lista a bukázósasok ellenfeleiről és ellenségeiről. A bukázósasok más fenyegetésekkel is szembesülhetnek, és az ellenfelek és ellenségek súlyossága egyénenként és helyszínenként változhat.
Védettsége – Természetvédelmi helyzete
A bukázósas nemzetközi szinten a Nem Fenyegetett kategóriába sorolt faj a Természetvédelmi Világszövetség (IUCN) Vörös Listáján. Ez azt jelenti, hogy a faj nem közvetlenül veszélyeztetett a kipusztulástól. Azonban a bukázósas populációja számos tényező által fenyegetett, mint például az élőhely elvesztése, a vadászat és a mérgezés.
A bukázósas védett faj a legtöbb afrikai országban, ahol előfordul. Ez azt jelenti, hogy tilos a vadászata, a tojásainak gyűjtése és a fiókái fogságba ejtése. A bukázósasok élőhelyét is védik a legtöbb országban.
Azonban a bukázósas populációja továbbra is csökkenő tendenciát mutat. Ennek fő oka az élőhely elvesztése, a fakivágás és a mezőgazdasági területek terjeszkedése miatt. A bukázósasokat a helyi lakosság is vadássza, akik a húsát és a tollazatát fogyasztják. Ezenkívül a bukázósasok mérgezést szenvedhetnek, ha olyan táplálékot fogyasztanak, ami peszticideket vagy más mérgező anyagokat tartalmaz.
Számos szervezet dolgozik a bukázósasok védelmén. Ezek a szervezetek a bukázósasok populációjának nyomon követésével, az élőhelyeik megőrzésével és a helyi lakossággal való tudatosításépítéssel foglalkoznak.
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) hangja
A bukázósas hangja meglehetősen változatos, és a madár hangulatától, viselkedésétől és a helyzettől függően változik. Néhány gyakori hangja a következő:
Magas hangú sírás: Ez a hang a leggyakoribb, és a bukázósasok általában repülés közben vagy táplálkozás közben adják ki. A hang sivalgó, éles hangzású, és gyakran összehasonlítják a sólymok hangjával.
Mély hangú morgás: Ezt a hangot a bukázósasok gyakran a területük védelmekor adják ki, vagy ha fenyegetve érzik magukat. A hang mély, morgó hangzású, és hasonlít a sasok hangjához.
Csipogás: Ezt a hangot a bukázósasok a fiókáikkal való kommunikációra használják. A hang lágy, csipegő hangzású, és hasonlít a varjak hangjához.
Kattintás: Ezt a hangot a bukázósasok a csőrükkel adják ki, és gyakran udvarlás vagy párosodás során használják. A hang rövid, kattintó hangzású, és hasonlít a harkályok hangjához.
A bukázósas hangjának jellegzetességei:
- A bukázósas hangja általában magas hangú és éles hangzású.
- A hang változatos lehet, és a madár hangulatától, viselkedésétől és a helyzettől függően változik.
- A bukázósasok a csőrükkel és a torkukkal adják ki a hangokat.
- A hangok fontos szerepet játszanak a bukázósasok kommunikációjában, a területük védelmében és a fiókáik gondozásában.
A bukázósas hangkeltés mechanizmusa:
A bukázósasok hangokat a syrinx nevű szervvel adják ki. A syrinx a légcsőben található, és hasonló a hangszálakhoz az embereknél. Amikor a bukázósas levegőt fúj ki a tüdejéből, a levegő áthalad a syrinxen, és rezegtetve azt hangokat hoz létre.
A bukázósas hangszínei és jelentésük:
A bukázósas hangszínei a magas hangú sírástól a mély hangú morgásig terjednek. A hangszín a madár hangulatától, viselkedésétől és a helyzettől függően változik.
- A magas hangú sírás általában riasztás vagy figyelmeztetés jele.
- A mély hangú morgás általában fenyegetés vagy agresszió jele.
- A csipogás általában kommunikáció a fiókákkal.
- A kattintás általában udvarlás vagy párosodás jele.
A bukázósas hangok és kontextus:
A bukázósas hangjai fontos szerepet játszanak a kommunikációjában. A madarak a hangjukat használják arra, hogy kapcsolatba lépjenek egymással, megvédjék a területüket, és gondoskodjanak a fiókáikról.
- A bukázósasok a hangjukat arra használják, hogy figyelmeztessék a többi madarat a veszélyre.
- A bukázósasok a hangjukat arra használják, hogy vonzzák a partnereket.
- A bukázósasok a hangjukat arra használják, hogy tanítsák a fiókáikat.
A bukázósas hangok változása:
A bukázósas hangjai az idő múlásával változhatnak. A madarak új hangokat tanulhatnak másoktól, és a hangjukat a környezetükhöz is igazíthatják. Ezenkívül a bukázósas hangjai az életkorral is változhatnak. A fiatalabb madarak hangjai általában magasabb hangúak és élesebbek, mint az idősebb madarak hangjai.
Fontos megjegyezni, hogy ez nem egy kimerítő lista a bukázósas hangjairól. A bukázósasok más hangokat is adhatnak.
Hang: https://xeno-canto.org/contributor/UXGZWVYDFE
Érdekességek róla, tények röviden
Érdekesség | Tény |
---|---|
Rend | Ragadozómadár-alakúak (Accipitriformes) |
Család | Héjasfélék (Accipitridae) |
Nemzetség | Terathopius |
Faj | Bukázósas (Terathopius ecaudatus) |
Testméret | Hossz: 56-62 cm, szárnyfesztávolság: 140-158 cm |
Súly | 1,2-2,2 kg |
Elterjedés | Szubszaharai Afrika |
Élőhely | Szavannák, erdők, bozótosok |
Táplálkozás | Kisebb emlősök, hüllők, madarak, rovarok |
Szaporodás | Monogám, 1-2 tojást rak |
Életkor | Vadonban akár 20 évig is élhet |
Egyéb érdekességek:
- A bukázósas a legnagyobb afrikai ragadozó madarak egyike.
- A bukázósas nevét a farkának hiányáról kapta.
- A bukázósas kiváló repülő, és képes hosszasan siklani a levegőben.
- A bukázósas intelligens madár, és képes eszközöket használni.
- A bukázósas fontos szerepet játszik az afrikai ökoszisztémában.
MADARAK KATEGÓRIÁI:
- Magyarország madarai
- Európa madarai
- Ázsia madarai
- Afrika madarai
- Ausztrália madarai
- Észak- Amerika madarai
- Dél- Amerika madarai
- Dögevő madarak
- Énekesmadarak
- Erdei madarak
- Fakopácsok
- Halevő madarak
- Kerti madarak
- Költöző madarak
- Madarak
- Madárhangok
- Magevő madarak
- Mezei madarak
- Mindenevő madarak
- Nádi madarak
- Növényevő madarak
- Ragadozó madarak
- Rovarevő madarak
- Tavi madarak
- Tengeri madarak
- Városi madarak
- Vizi madarak
Fotók: Pixabay, Vistacreate
A bukázósas (Terathopius ecaudatus) megjelenése, életmódja, szaporodása, minden fontos infó erről a csodálatos madárról. Ismerd meg.